Druhá časť mangy série o čiernom šermiarovi vyšla vo vydavateľstve Crew v októbri tohto roku a nadväzuje na úvodnú časť, ktorej recenziu si môžete prečítať tu. Znovu stretávame Gutsa, čierneho šermiara prenasledovaného vlastnou minulosťou, ktorý sa neustále ženie za pomstou. Koncom prvej časti sme ho zanechali v meste v spoločnosti tajomného znetvoreného muža, ktorý ho zachránil pred presilou nepriateľov. V aktuálnom zväzku, v ktorom príbeh Strážný anděl chtíče pokračuje druhým a tretím dielom, spoznávame charakter aj tragickú minulosť tohto tajomného znetvoreného starca ako i temnotu zužujúcu mesto, v ktorom sa Guts nachádza.
Berserk 2. Obálka prvého českého vydania mangy (Crew, 2020) / ZdrojDisclaimer
V porovnaní s prvým dielom sa dej sa veľmi dopredu neposunul: Guts sa schováva v meste u znetvoreného muža, z ktorého sa vykľuje Vargas, bývalý lekár démonického grófa. Nasleduje sekvencia z minulosti a vyrozprávanie jeho osudu. V tomto prípade však nejde ani tak o vatu ako skôr o zbieranie čriepkov, nakoľko sa priamo naráža na tajomnú moc, ktorou je zlo v šľachticovej podobe posadnutý. Po chvíli retrospektívy nasleduje boj s grófovým najsilnejším chlapom, zmeneného v akéhosi démonického slizkého avatara, spečatenie lekárovho osudu a zasa boj. Z Gutsovej minulosti sa tentoraz nedozvedáme prakticky nič, zato však dochádza k výraznejšiemu prekresleniu jeho charakteru.
Je zaujímavé sledovať, ako stoickou nehybnou postavou ako je Guts, sem tam, na okamih zatrasú aj iné emócie ako je hnev a pomsta. V niektorých oknách je naznačené akési pohnutie, na zlomok sekundy azda cíti aj sympatie k niektorým postavám, ktorými predtým iba pohŕdal, či dokonca akúsi ľútosť nad ich osudom. To je veľmi dobre vidno keď sa zamýšľa nad lekárovým/starcovým osudom. To však ihneď na ďalšom políčku vyprchá a hlavný hrdina znovu prejde do nezničiteľného geroi módu, v ktorom mu nezáleží na nikom inom, len na sebe. Akoby sa bál pripustiť si ostatných k telu, akoby sa bál ľudskosti.
Popri Gutsovi znova stretávame aj malého elfa Puka (pozdravujeme Shakespeara a jeho Sen noci svätojánskej), ktorý predstavuje úplný Gutsov protipól. Kým Guts je antihrdina mávajúci obrovským mečom, majúc ostatných na...saláme, Puk je malé milé zraniteľné stvorenie, ktoré hýri všetkými možnými emóciami: od strachu cez ľútosť, hnev až po radosť. Samozrejme jeho primárnou úlohou v celej sérii je a navždy bude odľahčiť ťažkú atmosféru a sem-tam svojim detským charakterom a naivitou vykúzliť na úsmev na tvári čitateľa. Na strane druhej, už v úvodnom zväzku série sa Puk ukázal ako schopný liečiteľ, ktorý dal Gutsa ako-tak dokopy a pomohol mu v boji, hoc len tak, že ho varuje v ten správny okamih. V tomto smere sa z neho stáva plnohodnotný sidekick, ktorý pevne dúfam, vydrží čo najdlhšie.
Je škoda, že grófov felčiar nedostal viac priestoru. So zaujímavou postavou s tragickou minulosťou, ktorú by v niektorých iných dielach vedeli využiť minimálne ako vodcu hnutia odporu, sme sa museli žiaľ po pár stranách rozlúčiť.
Presuňme sa však ďalej a povedzme si ešte čosi o grófovi, netvorovi a nekompromisnom vládcovi mesta. Už na pohľad nesympatický chlap je prvoplánovo nakreslený a napísaný tak, aby sa nám časom ešte viac znechutil. Znova sa dostávame k starej otrepanej fráze, že moc korumpuje. A ak má niekto moc absolútnu, tak korumpuje absolútne. To, že hlavný záporák druhej časti bol kedysi bežný šľachtic, v dobrom i zlom, je jasné už spočiatku. To, že sa dokáže zmeniť v obrieho mäsožravého slimáka je ale už druhá vec. Aby bol záporák zaujímavejší, autor Berserka Kentaró Miura mu vytvoril pozadie v podobe tragickej straty a rodiny. Ku koncu príbehu tak stretávame Teréziu, grófovu dcéru, ktorú drží v domácom väzení. A hoci je Terézia dobrosrdečné milé dievča, mám tušáka že záver tohto príbehu nerozchodí.
Najsilnejšou stránkou Berserka je akcia. Tá fičí dopredu divokým tempom a hoc je sem – tam spomalená retrospektívou, nie je to veľmi citeľné. Práve naopak, čitateľ môže tieto chvíľky využiť na zamyslenie sa nad charakterom postáv a ich konaním, či sa pokochať kresbou. Tajomstvo je ďalšou silnou stránkou Berserka. Hoc sú epizodické scény kreslené krvou a poháňané akciou, v pozadí sa ako teká červená niť odvíja omnoho väčší príbeh organizácie Božej ruky a Gutsa samotného. Naopak, čo mi na Berserkovi tak trocha vadí je takmer nulová interakcia hlavných postáv s okolím. Rozumejte, mesto v ktorom sa príbeh odohráva, má stovky, tisíce obyvateľov, no v celej mange fungujú len ako akési krovie. Dej sa teda odohráva v zaľudnenej metropoli, ale nebol by žiaden rozdiel, keby sa odohrával niekde na samote pri lese. Áno, Guts pár vojakov zlikviduje, áno pár nevinných občanov padne z obeť démonickému šľachticovi, ale to je všetko Až na grófovho šéfa stráží Zondarka a znetvoreného lekára žiadne ďalšie interakcie s davmi ľudí. Je to podľa mňa škoda, vymrhaný potenciál, ktorý by inak veľmi dobre spracovaný príbeh ešte viac oživil.
Po grafickej stránke niet mange čo vytknúť. Štýl kresby majstra Miuru je možno troška starší (predsa len, manga vznikala koncom 80-tych/začiatkom 90-tych rokov), no napriek tomu detailný a krásny. Jasné a presné línie, skvelá kompozícia a rozvrstvenie panelov, medzi ktorými sa čitateľ jasne orientuje. Dej tak plynulo napreduje vpred bez akýchkoľvek čo i len menších zádrheľov. Samotnú kapitolu tvoria príšery. Kým v prvej časti sme mali vodcu žoldnierov, ktorý sa vedel zmeniť v hada, v pokračovaní je to slimák. Veľký, nechutný slizký slimák, z ktorého by mal pán Lovecraft by mal z neho iste vlhké sny.
Verdikt: Zhrnuté a podčiarknuté, druhá časť Berserka pokračuje v nekompromisnej, brutálnej, priamočiarej akčnej jazde plnej násilia a krvi, sem – tam odhaľujúc niečo viac. Nakoľko ide o druhý zväzok mangy, je veľmi ťažké hodnotiť jeho kvalitu, no zdá sa, že je o niečo máličko slabší než diel prvý. V každom prípade sa už teším na pokračovanie, ktoré vychádza v týchto dňoch!